Мини-Тръмповете на Европа се надяват на нова вълна от евроскептицизъм
Когато Доналд Тръмп загуби Белия дом през 2020 г., европейските популисти и политици, отричащи изменението на климата загубиха мощен съюзник и защитник. И все пак повечето от европейските мини-Тръмп оцеляха след падането му, отричането на поражението в изборите и щурмуването на Конгреса от поддръжниците му. Сега вече се надяват, че завръщането на републиканския лидер на президентските избори в САЩ догодина ще даде свеж вятър в собствените им платна.
През четирите си години на поста Тръмп определи Европейския съюз като "враг", а НАТО - като „остарял“ съюз. Преди това той открито приветстваше гласуването на Обединеното кралство за Брекзит и насърчаваше други държави да последват примера. Тръмп изтегли Съединените щати от глобалните споразумения за борба с изменението на климата, развали договорите за контрол на въоръженията, наложи мита на съюзниците си и се скара с Германия по отношение на търговията и разходите за отбрана. Той постла червен килим за популистките лидери на Полша и Унгария точно когато те не се подчиняваха на порицанието на ЕС за действия, насочени към ограничаване на независимостта на съдебната система, гражданските права и медийния плурализъм.
Нищо чудно, че висши служители в основните правителства на ЕС треперят от перспективата, че Тръмп може да спечели през 2024 г., въпреки че е изправен пред няколко предстоящи съдебни процеса заради усилията му да отмени резултатите от изборите, които загуби от Джо Байдън. При положение че Тръмп държи убедителна преднина в началото на надпреварата за републиканската номинация, европейските страхове се засилват от отказа му да подкрепи Украйна срещу руската агресия и от обещанието му да наложи мита върху вноса от ЕС.
Европейските продължители на политиката на Тръмп като унгарския министър-председател Виктор Орбан и полския де факто лидер Ярослав Качински все още са на власт и продължават да се борят с Брюксел по въпросите на върховенството на закона, миграцията и правата на ЛГБТ+ общността.
Всъщност те могат да се сдобият с нов нелиберален съюзник, ако бившият министър-председател на Словакия Роберт Фицо, който използва тактика, направо извадена от наръчника на Тръмп, се завърне на общите избори на 30 септември. Фицо твърди, че сегашното либерално правителство се опитва да открадне изборите, тъй като някои от неговите сътрудници, включително бивш полицейски началник, са били арестувани в разследвания за корупция.
Фицо обвинява Запада за войната на Русия в Украйна и заявява, че ако спечели, ще спре всички помощи за Киев. Словашките анализатори се опасяват, че той ще ликвидира независимостта на съдебната система в страната и ще прочисти борците с корупцията, както направиха Орбан и Качински, и че ще се присъедини към тях в борбата срещу пакта на ЕС за миграцията, който изисква от държавите членки или да поемат част от търсещите убежище, или да допринасят финансово за приемането им в други държави.
След Братислава, голямото изпитание за европейските тръмписти ще бъде във Варшава, където консервативната националистическа партия „Право и справедливост“ (PiS) на Качински ще се бори за безпрецедентен трети мандат на 15 октомври, като непрестанно демонизира либералния дясноцентристки опозиционен лидер Доналд Туск и се нахвърля върху Русия, Германия, Брюксел, а сега дори и върху Украйна, обвинена, че съсипва полските фермери с внос на зърно.
Унгарският Орбан, който миналата година беше домакин на американската Конференция за консервативно политическо действие (ККПД) в Будапеща и е приятел на бившия водещ на телевизия FOX Тъкър Карлсън, използва влиянието си върху медиите, социалните мрежи и държавния апарат, за да отхвърли предизвикателството на обединената опозиция миналата година. Той набеди претендентите си за марионетки на ЕС, за който твърди, че се опитва да пробута на унгарските ученици гей и транссексуални пропаганда.
PiS се опитва да направи подобен трик в Полша, като организира референдум в същия ден, в който се провеждат изборите, с четири въпроса, включително: „Подкрепяте ли приемането на хиляди нелегални имигранти от Близкия изток и Африка в съответствие с механизма за принудително преместване, наложен от европейската бюрокрация?“.
Бившият словенски министър-председател Янез Янша, който избърза и поздрави в Twitter „победата“ на Тръмп през 2020 г., докато все още се броеха гласовете, беше победен от либералните си опоненти през 2022 г. Но ветеранът популист все още оглавява най-голямата опозиционна партия и може би все пак ще възкръсне от политическото гробище.
Тактиката на Тръмп да атакува и заобикаля основните медии, като същевременно предпочита новинарски издания, които разпространяват „алтернативни факти“, се наложи в Европа. Качински и Орбан поставиха под свой контрол обществените радио и телевизионни оператори. Появата на телевизии в стил Fox News в някои страни, като CNews във Франция, даде на политиците от радикалната десница платформа, на която да проповядват своите разкази, без да се сблъскват с контрола на независимите журналисти. Другаде популистите се обръщат директно към своите последователи в социалните медии.
Усилията на Стив Банън, бивш стратег на Тръмп, да създаде единен европейски крайнодесен фронт, който да има влияние в Европейския парламент и да подкопае ЕС отвътре обаче не постигнаха голям успех. Опитът на Банън да основе академия за млади десни „гладиатори“ в италиански манастир завърши със съдебна евикция. Европейските мини-Тръмп остават разделени помежду си, особено по въпроса дали и колко силно да подкрепят Украйна.
Някои доскорошни симпатизанти на Путин, като френския Национален съюз на Марин льо Пен и италианската Лига на вицепремиера Матео Салвини, заседават в твърдодясната група „Идентичност и демокрация“ (ИД) в законодателния орган на ЕС. Други, които подкрепиха Украйна, са в групата на Европейските консерватори и реформисти (ЕКР), включително PiS на Качински и „Италиански братя“ на италианския премиер Джорджа Мелони. Други, като проруската партия „Фидес“ на Орбан, не са свързани с нито едно политическо семейство. Това досега е маргинализирало влиянието им в европейските дела.
Очевидните щети, които Брекзит нанесе на икономиката на Обединеното кралство, накараха европейската радикална десница да се откаже от манифестните обещания за напускане на ЕС или на еврото и вместо това да обещае да работи за „Европа на националните държави“, в която националното право ще има предимство пред правилата на ЕС, което ще доведе до разпадане на европейския правен ред.
Дали завръщането на Тръмп в Белия дом ще мобилизира европейските му приятели и почитатели да изградят единно евроскептично движение, далеч не е сигурно. Но то би създало множество политически, дипломатически и потенциално военни главоболия, за които европейските правителства не са добре подготвени.
Публикация на Пол Тейлър в британския "The Guardian". Преводът и заглавието са на редакцията на ФрогНюз.
Моля, подкрепете ни.
![Visa](/theme/03/assets/img/pmcards/visa.png)
![Mastercard](/theme/03/assets/img/pmcards/mastercard.png)
![Visa-electron](/theme/03/assets/img/pmcards/visaelectron.png)
![Maestro](/theme/03/assets/img/pmcards/maestro.png)
![PayPal](/theme/03/assets/img/pmcards/paypal.png)
![Epay](/theme/03/assets/img/pmcards/epay.png)