Евгений Кънев: Радев, Нинова, Копейкин, Слави - простотия или омраза към просвещението?
![.](/images2/Jessica/evgenii_kanev.jpg)
Евгений Кънев, Facebook. Заглавието е на редакцията на ФрогНюз.
Често се опитвам да гледам на нашето общество като чужденец, за да бъда правдоподобен. Но за много хора съм прекалено критичен и песимистичен.
Сигурно е така. Това си го обяснявам с покъртителния факт, с който се сблъсках преди година - че около 2/3 от българите никога не са напускали България и за света знаят от нашите медии и социалистическото училище.
С други думи, българите, на които съдбата им е дала шанс да опознаят света и е променила представата, която нашите медии, а преди това техните родители и среда са развили у тях - неминуемо са обречени да се сблъскват с тези 2/3 от българите. Почти по всеки въпрос.
И аз в моите детски години в малък град бях научен да мразя - фашистите и чорбаджиите (с еднаква конотация); циганите и турците; и разбира се - пед…стите. Спомням си - набеждаването, че си от някоя от тези групи беше най-прекия начин да се въвлечеш в бой с момчетата от другия клас, училище или махала. А добрите бяха комунистите (защото са били фашистите) и руснаците (защото са били турците, които са убили Левски и Ботев). Но най-лошо беше да те засегнат на етнически корен, че не си чист българин, (свързано с произхода на родителите, по-често майката) или на сексуална ориентация, което беше универсална мъжка обида.
Омразата към другостта беше квинтесенция на комунизма. В началото след 09.09.1944 г. до края на 50-те години - омразата бе насаждана към класовия враг - “фашистите”, които бяха “бивши хора”. Дори към техните деца - моите родители много трудно бяха допуснати да учат в университет.
Успоредно и след това - към враговете с партиен билет, които искаха “социализъм с човешко лице” - от Пражката пролет чак до Горбачов. Мои близки също сурово пострадаха от тяхната наивност, че идва ново време.
Междувременно, врагове бяха и всички различни от соц стандартите - с облекло, прическа, поведение. А хомосексуалните бяха под дълбоко прикритие, защото това бе “срамна болест.”
Накрая на комунизма омразата бе насочена към последния отдушник - турците. И така възкръсна етническият национализъм - с чиято омраза към другите се градят политически проекти и до днес от наследниците на БКП и техния силов апарат от ДС. Чрез възкресение на старите стереотипи на омраза и медийно облъчване на българите, за да дадат нов живот на пропагандното семе, посято още в тяхното детство.
Как се променят тези предразсъдъци за 30 години без минимален държавен опит в образованието?
Точно обратното, тези стереотипи са нужни на политиците със същото мислене, за да поддържат своята електорална база, а на техните участници във властта - да поддържат образователно и пропагандно тези стереотипи.
Смятате ли, че Радев, Нинова, Копейкин, Слави не са наясно с това, което правят?
И аз това се чудя - простотията или омразата към просвещението, което представят за “морално разложение”, е по-силен мотиватор в тяхното поведение?
Като си спомня как болшевиките са преодолявали човешкото в себе си, докато убиват, защото Партията така смята, че е добре за новото общество - си мисля, че това са болни хора.
Моля, подкрепете ни.
![Visa](/theme/03/assets/img/pmcards/visa.png)
![Mastercard](/theme/03/assets/img/pmcards/mastercard.png)
![Visa-electron](/theme/03/assets/img/pmcards/visaelectron.png)
![Maestro](/theme/03/assets/img/pmcards/maestro.png)
![PayPal](/theme/03/assets/img/pmcards/paypal.png)
![Epay](/theme/03/assets/img/pmcards/epay.png)